Теорія і практика викладання української мови як іноземної
Рік заснування видання: 2006 Галузь науки: філологічні науки Тематичні рубрики видання: 1. Українська мова в просторі й часі: історія, теорія, практика. 2. Лінгвокраїнознавство та проблеми міжкультурної комунікації. 3. Лексико-семантична структура мови. Проблемні питання методики викладання лексики української мови як іноземної. 4. Граматична структура мови. Проблемні питання методики викладання граматики української мови як іноземної. 5. Семантика і прагматика. Українська мова як іноземна в аспекті навчання видів мовленнєвої діяльності. 6. Навчально-методичне забезпечення процесу навчання української мови іноземців. 7. Методика викладання української мови як іноземної дітям. 8. Проблеми стандартизації та уніфікації процесу навчання української мови як іноземної. 9. Культура мови і стилістика. Періодичність: 1-2 рази на рік Мова видання: українська, англійська. Засновник видання: Львівський національний університет імені Івана Франка ISSN видання: ISSN 2078-5119 Свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації: Серія КВ № 15572–4044Р від 20 липня 2009 р. Збірник від 27 квітня 2023 р. наказ ✓491 включено до переліку фахових видань України категорії Б
УКРАЇНСЬКА МОВА ЯК СИМВОЛ ТА ІНСТРУМЕНТ НАЦІОНАЛЬНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ (Світлій памʼяті професорки Анки Берґманн)
У памʼятному тексті коротко представлено наукову біографію професорки Інституту славістики та угрології Університету Гумбольдтів у Берліні, завідувачки кафедри методики викладання мов Анки Берґманн (1965–2025), повʼязану з її українознавчими студіями. Описано найосновніші праці проф. Берґманн про мовну ситуацію в Україні, про стан викладання української мови в Німеччині, схарактеризовано її діяльність у сфері налагодження німецько-українських академічних контактів (зокрема, проведення майстер-класів, семінарів та конференцій, присвячених викладанню української мови в Німеччині, організація інтенсивних курсів української мови та навчальної практики для українських студентів, проведення сертифікаційного іспиту з української мови як іноземної, керівництво українознавчими проєктами, публікація наукових праць тощо). Проф. Анка Берґманн разом зі своїми українськими колегами стояла у витоків нової лінгводидактичної дисципліни «Українська мова як успадкована», формуючи передусім теоретичну та програмну базу для запровадження предмета «Українська мова» в німецьких школах, що особливо стало актуальним після подій 24 лютого 2022 року. Зокрема, наукову підтримку з боку проф. Берґманн отримали проєкти, присвячені новим методам викладання української мови, як-от: «Перевернуте навчання у викладанні української мови на основі компетентності студентів в іншій словʼянській мові (мовах)» – у співпраці із док. Наталією Цісар та «Українська мова в контексті багатомовності (UkriM): теорія та дидактика» – у співпраці із док. Оксаною Туркевич. Продовженням такої наукової кооперації проф. Берґманн із док. Туркевич став наступний проєкт «Між мовами: лінгвістичні засади, інституційні форми та дидактичні концепції викладання української мови як успадкованої в Берліні та за його межами (MSCA4Ukraine)», практичним аспектом якого стала співпраця зі Сенатом Берліна в напрямку підтримки розвитку уроків української мови як успадкованої в школах Берліна. Ключові слова: викладання української мови в Німеччині, українська мова як іноземна, українська мова як успадкована.
Copyright (c) 2025 Теорія і практика викладання української мови як іноземної
ОСОБЛИВОСТІ ФУНКЦІОНУВАННЯ ЧЕРГУВАНЬ Ø ТА -О-/-Е- ПІД ЧАС СЛОВОЗМІНИ ІМЕННИКІВ В УМІ
Статтю присвячено дослідженню особливостей чергувань звуків, зокрема голосних -о- та -е- з нулем звука, у процесі деривації іменників сучасної української мови. Це чергування є нестабільним, але широковживаним явищем, яке поєднує історичні фонетичні процеси та сучасні морфологічні функції, зокрема формування таких граматичних категорій, як відмінок і число. Працю зосереджено на 37 іменниках, які демонструють відхилення від загальної тенденції: у них або не відбувається очікуваного випадіння голосного, або ж навпаки — випадіння спостерігається всупереч відсутності такої закономірності. Розуміння особливостей чергувань є критично важливим для іноземних студентів, оскільки допомагає уникати помилок, формувати мовну інтуїцію та засвоювати структуру української мови. У статті досліджено особливості викладання цієї теми студентам-іноземцям на різних рівнях опанування мови. Запропоновано поступове введення матеріалу, що враховує принцип граматичного мінімуму, з акцентом на винятках лише в міру потреби і відповідно до мовного рівня. Окрім теоретичних висновків, стаття містить рекомендації щодо практичного застосування отриманих результатів у навчальному процесі. Укладена таблиця з винятками забезпечить систематизацію знань, слугуватиме довідковим матеріалом для викладачів та наочним інструментом для студентів. Подано також лексичні теми, в межах яких можна пропонувати до вивчення кожне слово. Дослідження проведено із застосуванням методів корпусної лінгвістики, які дозволяють виокремити вичерпний перелік винятків, та з урахуванням лексичного наповнення низки підручників з УМІ різних рівнів, що дало можливість простежити тенденції у викладанні цієї теми. Запропоновані результати можуть бути основою для подальшого вдосконалення методики навчання української мови як іноземної, зокрема для розробки спеціалізованих підручників і навчальних матеріалів, які враховують складні морфонологічні особливості. Ключові слова: чергування голосних з нулем звука, українська мова як іноземна, морфонологічні зміни, корпусна лінгвістика, викладання фонетики, граматичний мінімум, методика навчання.
ТРАНСФОРМАЦІЯ МОТИВАЦІЇ ВИВЧЕННЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ У ЗВ’ЯЗКУ З ВІЙНОЮ
У статті проаналізовано трансформацію мотивації вивчення української мови як іноземної (УМІ) в умовах повномасштабної російсько-української війни. До 2022 р. основними мотиваційними чинника- ми іноземних студентів, які вивчали українську, були академічні (навчання у вищих навчальних закладах України), професійні (робота у сфері бізнесу, міжнародних організацій, перекладу) та культурно-пізнавальні (інтерес до української літератури, історії, мистецтва). Проте після початку війни відбулися значні зміни у сприйнятті української мови всередині країни і на міжнародному рівні. З одного боку, мова стала важ- ливим символом національного спротиву, а з іншого – засобом солідаризації з українським народом. До дослідження залучено слухачів курсів УМІ на індивідуальних заняттях або у приватних мовних школах Львова і Києва. Виявлено нові групи зацікавлених іноземців, а також зауважено динаміку їхньої мотивації вивчення УМІ. Новизна полягає як в обраній групі опитаних – дорослі, які вивчають УМІ приватно, – так і в обраному часі дослідження – до і після початку повномасштабної війни РФ проти України. У дослідженні виявлено нові типи мотивації, які активізувалися у відповідь на війну. Зокрема, зросла інструментальна мотивація, що проявляється у бажанні опанувати мову з метою працевлаштуван- ня в українських та міжнародних організаціях, які займаються гуманітарною допомогою, журналістикою та дипломатією. Інтегративна мотивація також набула особливого значення: іноземці прагнуть вивчати українську для комунікації з біженцями та волонтерами, підтримки друзів і колег, а також розширення міжкультурних зв’язків. Окремо проілюстровано патріотично-емпатійну мотивацію, що відображає зро- стання підтримки України у світі та бажання долучитися до її культурного простору через мову. Результати мають важливе значення для викладачів УМІ, методистів та розробників навчальних програм, соціолінгвістів, культурологів, політологів. Вони допоможуть адаптувати навчальний процес до нових реалій, враховуючи зміни в мотиваційних чинниках студентів. Також дослідження сприятиме по- дальшому розвитку соціолінгвістичних підходів до вивчення мови як елемента ідентичності, комунікації та міжнародного співробітництва. Ключові слова: українська мова як іноземна, мотивація вивчення мови (інструментальна, інтегративна, патріотично-емпатійна), викладання української мови як іноземної.
УКРАЇНСЬКА ЛІТЕРАТУРА В КУРСІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ: ВІД ТЕОРІЇ ДО ПРАКТИКИ (на матеріалі програми дисципліни «Українська і зарубіжна література» для студентів-іноземців підготовчих факультетів вищих навчальних закладів України)
У статті проаналізовано програму дисципліни «Українська і зарубіжна література» для студентів-іноземців, що навчаються на підготовчих факультетах вищих навчальних закладів України, крізь призму аналізу сучасних підходів щодо використання художніх творів у навчанні української мови як іноземної. Розглянуто історичні передумови створення цієї програми у 2004 р. колективом викладачів Київського національного університету імені Тараса Шевченка та Львівського національного університету імені Івана Франка, яка виникла завдяки міжнародній співпраці та стратегічним ініціативам у сфері освіти, а також визначено основні проблеми інтеграції літературних текстів у мовну комунікацію. У роботі підкреслено, що література є джерелом автентичного мовного матеріалу та засобом занурення студентів у культурний простір, сприяючи розвитку критичного мислення та міжкультурної компетентності. Особливу увагу приділено методичним стратегіям відбору й адаптації художніх творів для іноземної аудиторії, порівняно традиційні підходи із застосуванням сучасних мультимедійних технологій, що сприяють підвищенню якості навчального процесу. Проаналізовано практики викладання літератури в контексті інтегрованого навчання, де поєднуються лінгвістичні та культурологічні аспекти, що дозволяє переглянути традиційну програму та визначити напрямки її удосконалення. На підставі огляду сучасних досліджень у галузі лінгводидактики сформульовано рекомендації для розробки нових підручників та посібників, спрямованих на інтеграцію міждисциплінарних підходів у навчання української мови як іноземної. Практичне значення статті полягає у можливості використання отриманих результатів для модернізації освітніх програм, що сприятиме розвитку міжкультурного діалогу та професійному зростанню викладачів, створюючи надійну основу для інтегрованого підходу в сучасній освіті. Ключові слова: українська література, українська мова як іноземна, програма, студенти-іноземці, літературний текст, лінгводидактика.
ПСИХОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ЗАСВОЄННЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ІНОЗЕМНИМИ СЛУХАЧАМИ
У статті висвітлено психологічні особливості засвоєння української мови іноземними слухачами, а також розглянуто навчання української мови в кризових ситуаціях. Встановлено, що розуміння всіх учасників навчального процесу психологічних факторів та аспектів позитивно впливає на навчання та засвоєння української мови, що дозволяє розробляти ефективні стратегії навчання та підвищувати якість освіти. Зазначено, що знання з психології допомагають викладачам створювати сприятливу навчальну атмосферу. Продемонстровано роль психології у навчанні, яка полягає в розумінні та вирішенні викликів, з якими стикаються здобувачі освіти. Шляхи подолання цих викликів можуть бути різними, але завжди базуються на психологічних принципах та стратегіях, які сприяють успішному навчанню. З’ясовано, що для успішної адаптації здобувачів освіти до умов нової культури потрібні особливі зусилля іноземних слухачів та цілеспрямоване втручання викладачів. Обґрунтовано психологічний аспект вивчення мови та її використання у комунікації. Доведено, що мовний бар’єр може виникати на будь-якому етапі вивчення української мови як іноземної мови. З’ясовано, що причинами виникнення мовного бар’єру здебільшого стають різні психологічні проблеми іноземних слухачів, почуття невпевненості у власних знаннях та комплекси, негативний досвід помилок та почуття сорому під час спроб говорити новою мовою, що ви- вчається. Представлено причини труднощів та психологічних бар’єрів у мовленні студентів, що вивчають іноземну мову. Зазначено, що розробки завдань та курсів для навчання української мови як іноземної мають враховувати не лише мовний компонент навчання, але й забезпечення психологічного комфорту здобувачів освіти та роботу над уникненням «культурного шоку» та «мовного бар’єру», забезпечення швидкої адаптації до нових лінгвокультурних реалій. Обґрунтовано, що урахування психологічних осо- бливостей іноземних слухачів допомагає створити ефективні методи навчання. Ключові слова: адаптація, комунікація, мовний бар’єр, психологічні особливості, українська мова як іноземна.
РЕКЛАМНІ ТЕКСТИ В ЕЛЕКТРОННОМУ ПІДРУЧНИКУ З УМІ «PODOROZHIUA»
У статті автор аналізує прийоми практичного використання креолізованих рекламних текстів в електронному підручнику з УМІ для початківців Алли Недашківської та Олени Сіваченко «PodorozhiUA». Цифровий формат освітнього ресурсу «PodorozhiUA» уможливлює представлення широкого діа- пазону різноманітних автентичних лінгвокультурологічних матеріалів, серед яких чільне місце посідає реклама. Відеореклама представлена чотирма відео комерційного характеру, одним відео соціальної ре- клами й одним трейлером фільму. Креолізовані тексти реклами охоплюють такі жанри, як афіші й плака- ти, рекламні щити (або білборди), рекламні вивіски, штендери, сітілайти, рекламу на вікнах і вітринах, рекламу на транспортних засобах тощо. Залежно від функції, яку виконують ці рекламні тексти в підручнику, їх умовно поділено на три групи: 1) рекламні візуальні матеріали як контекст; 2) рекламні матеріали як ілюстративна підтримка лінгводидактичних вправ; 3) рекламні тексти як базовий навчальний компонент у системі завдань. Рекламні тексти першої групи не призначені спеціально для мовного аналізу. На освітній плат- формі «PodorozhiUA» їх використано насамперед як тло для презентації інших навчальних цілей і за- вдань, вони теж можуть бути наявні фоново. Рекламні тексти другої групи цілеспрямовано дібрані авторами підручника, щоб відобразити або доповнити тему вивчення. Вони створюють реалістичний контекст, що стимулює мовленнєву активність і розвиток комунікативних навичок іноземців. Однак алгоритм роботи з таким рекламним матеріалом для викладача-методиста залишається відкритим і гнучким. Рекламні тексти третьої групи демонструють використання реклами не лише як допоміжного, але й як ключового засобу для навчання української мови та розбудови розгалуженої системи завдань і вправ. У підручнику Алли Недашківської та Олени Сіваченко «PodorozhiUA» ретельно відібрано й ефективно використано рекламні тексти під час вивчення всіх головних тем курсу УМІ для початківців. Методисти-практики можуть працювати з рекламою як за авторською структурою викладу матеріалу, так і за альтернативними сценаріями, адаптуючи її до різних навчальних потреб. Ключові слова: рекламний текст, креолізований рекламний текст, електронний підручник, українська мова як іноземна, лінгводидактика.
НАЦІОНАЛЬНО-КУЛЬТУРНИЙ КОМПОНЕНТ ПОСІБНИКА З УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ДЛЯ ПОЧАТКІВЦІВ
Досліджено місце національно-культурного компонента в змісті та структурі посібника З. М. Терлака та О. А. Сербенської «Українська мова для початківців». У перші роки відновлення незалежності України українські філологи вважали за свій патріотичний обов’язок навчати української мови російськомовних громадян України. У таких умовах написання посібника з української мови для осіб, які володіють російською мовою, було вимогою часу. Причини, які спонукали до вивчення української мови осіб, які нею не володіли, могли бути різними. Це не лише цікавість до мови, яка стала потрібною для виконання службових обов’язків, але й бажання повернути свою українську ідентичність. Окрім розкриття основ фонетики і граматики української мови і створення системи вправ для закріплення матеріалу, львівські мовознавці особливої ваги надавали текстовому матеріалу, який наповнювали глибоким українознавчим змістом. Через читання оригінальних художніх текстів українських письменників, вивчення українських народних пісень, прислів’їв, приказок, стійких народних порівнянь, фразеологізмів слухачі отримували можливість пізнати культуру українського народу, приєднатися до його багатого духовного світу. Уже з перших сторінок автори посібника розповідають про красу, мелодійність, гнучкість, багатство української мови як однієї з найбільш милозвучних мов світу. У структуру посібника включено короткі біографічні відомості про багатьох українських письменників і подано один або кілька найбільш відомих їхніх творів. Невід’ємною частиною посібника є український мовленнєвий етикет – низка висловів, які українці вживають задля забезпечення доброзичливого спілкування. Серед них є традиційні усталені мовні звороти привітання, прощання, вибачення та ін. Важливими з огляду на національний компонент є завдання, пов’язані з процесами українського словотворення. За більш ніж 30-літню історію посібник зазнав кілька перевидань, доповнень, однак незмінним залишився його національно-культурний потенціал, який свідчить про велич української культури, безцінність духовних скарбів українського народу та його національних святинь. Ключові слова: українська мова, національно-культурний компонент, посібник для початківців, країнознавчий потенціал.
МЕНТАЛЬНІ МАПИ: ТЕОРІЯ І ПРАКТИКА ЗАСТОСУВАННЯ НА ЗАНЯТТЯХ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ
Статтю присвячено використанню ментальних мап у викладанні української мови як іноземної. Розглянуто їхню роль у розвитку зв’язного мовлення, зокрема в засвоєнні граматики, лексики та побудові висловлювань. Автори доводять, що ментальні мапи сприяють систематизації знань, допома- гають студентам візуалізувати граматичні конструкції та встановлювати логічні зв’язки між мовними одиницями. У статті проаналізовано різні типи ментальних мап, які були апробовані в Тернопільському національному технічному університеті та Вроцлавському університеті, зокрема мапи «Будь ласка», «Любити», «Місцевий відмінок», «Гуляти», «Мій друг», «День Дмитра та Емми» та ін. Охарактеризовано їхні функції: візуалізація граматичних правил, активізація лексичного запасу, розвиток зв’язного мовлен- ня у поєднанні з інтерактивними завданнями на різних платформах. Особливу увагу приділено інтеграції ментальних мап у тандем-навчання та їхній ролі в міжкультурній комунікації. Методологічною основою дослідження є текстоцентричний підхід, який передбачає використання ментальних мап як інструменту для поетапного ускладнення мовного матеріалу. У праці йдеться про вправи на зміну часових форм, по- будову розповідей, порівняльний аналіз і творче моделювання мовленнєвих ситуацій. Також розглянуто можливості використання цифрових ресурсів для створення та модифікації ментальних мап, що дає змо- гу оптимізувати навчальний процес і підвищити мотивацію студентів навчатися самостійно. Зроблено висновок про ефективність ментальних мап у навчанні української мови як іноземної, оскільки вони поєднують традиційні й інноваційні методи, сприяють глибшому засвоєнню матеріалу та забезпечують інтерактивну взаємодію. Результати дослідження можуть бути використані в навчальному процесі УМІ для вдосконалення методики викладання та розширення арсеналу педагогічних технологій. Ключові слова: ментальні мапи, мапи пам’яті, розвиток зв’язного мовлення, візуалізація, ключові слова, українська мова як іноземна, Xmind.
УРБАНІСТИЧНА ТЕМА В МЕТОДИЦІ НАВЧАННЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ
У статті розглянута презентація міської теми в методиці навчання української мови як іноземної. Метою розвідки є дослідження місця і ролі урбаністичної теми в процесі навчання іноземців, що вивчають українську мову. Наголошено на актуальності цього питання в навчанні іноземних громадян, оскільки тема міста і життя в ньому відбита у вимогах до всіх рівнів володіння українською мовою як іноземною. У роботі проаналізовано посібники з української мови як іноземної і зроблено висновок, що міський матеріал (від уживання лексеми місто і назв українських міст до текстів про українські міста і відповідних комунікативних ситуацій) представлений на всіх рівнях володіння мовою. Урбаністичний матеріал може бути елементом або основою навчального посібника. Його презентація і багатогранність залежать від мети навчання, цільової аудиторії, рівня володіння мовою, навчальної теми, пропонованих завдань, уподобань автора і місця створення чи видання посібника. Домінування тієї чи іншої інформації може бути також зумовлено комунікативними потребами і пізнавальними інтересами студентів-іноземців. У роботі окреслено поняття «урбаністичний простір» в методиці навчання української мови як іноземної, висвітлено особливості його опрацювання в аудиторії іноземців і запропоновано приклади завдань на київському матеріалі. Доведено, що урбаністичні тексти мають значний лінгводидактичний потенціал. Завдяки використанню урбаністичних матеріалів відбувається інтегроване навчання мови, історії і культури, а також опанування комунікативних навичок та вмінь, необхідних для проживання у місті, розвʼязання побутових і професійних питань. Включення в навчальний процес відомостей про київські реалії сприяє розвитку соціальних та соціокультурних навичок, необхідних для комфортного перебування в місті, інтеграції в його культурне середовище, та в результаті позитивно впливатиме на міжкультурну комунікацію у різних сферах життя. Ключові слова: українська мова як іноземна, навчальний посібник, урбаністичний текст, урбаністичний простір, місто, Київ.
МЕТОДИКА ФОРМУВАННЯ ЛЕКСИЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ В ІНШОМОВНІЙ АВДИТОРІЇ: ТЕОРЕТИЧНІ АСПЕКТИ ТА ПРАКТИЧНІ ПІДХОДИ
У статті проаналізовано ключові теоретичні та практичні аспекти формування лексичної компетент- ності у процесі вивчення української мови як іноземної. Лексична компетентність розглядається як важлива частина іншомовної комунікативної компетентності, яка забезпечує ефективне спілкування відповідно до мовних і культурних норм. Автор розкриває особливості засвоєння лексики на початковому (А1), базовому (А2) і рубіжному (В1) рівнях володіння українською мовою. Проаналізовано методи викладання, які включа- ють системно-мовні, умовно-комунікативні та комунікативні типи вправ, а також інтерактивні методи, такі як мовні ігри, робота з текстами та візуальні засоби навчання. Завдяки комунікативному підходу, що передбачає роботу з реалістичними текстами, рольові ігри та ситуативні діалоги, реалізовано процес занурення іншо- мовців у мовне середовище. На основі теми «Професії» запропоновано як традиційні системно-мовні, так і комунікативні завдання, адаптовані до потреб іншомовців. Представлений комплекс вправ спрямований на поступове формування лексичних навичок: від ознайомлення з новими словами до їх активного застосування в мовленні. Він забезпечує розвиток навичок читання, говоріння, слухання та письма. Завдяки цим завданням іншомовці вчаться працювати з текстами та створювати тексти. Застосування таких методів сприяє підвищен- ню мотивації студентів та ефективному засвоєнню лексичного матеріалу. Читання чи слухання текстів про відомих українців формує лінгвокраїнознавчу компетентність. Описані підходи можуть використовуватися і для авдиторної, і для самостійної роботи студентів. Практична значущість роботи полягає у впровадженні сучасних підходів до викладання лексики української мови як іноземної. Запропоновані підходи та типи вправ можуть бути адаптовані для вивчення інших тем в іншомовній авдиторії на всіх рівнях. Ключові слова: методика викладання української мови як іноземної, лексична компетентність, рівні володіння мовою, вправи.
ТЕМАТИЧНА ГРУПА «ЗДОРОВ’Я» У КУРСІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ
У статті досліджено особливості функціонування лексичних одиниць тематичної групи «Здоров’я» у курсі української мови як іноземної. Ця група є особливо важлива для всіх студентів-іноземців, не залежно від того, чому вони вирішили вивчати українську. Відповідно до стандарту держаної мови «Українська мова як іноземна. Рівні володіння А1 – С2», тема «Здоров’я» ‒ одна з обов’язкових для початківців. Аналіз здійснено на матеріалі підручників рівнів А1 – А1 та лексичного мінімуму «1000 і 1 слово» (рівень А1). Подано матеріали, які функціонують у підручниках «Крок 1» О. Туркевич та О. Палінської, «Яблуко» М. Буряк та «Українська для іноземців» А. Чистякової (усі підручники для рівнів А1 – А2). На основі зібраного матеріалу визначено ядро та периферію аналізованої тематичної групи. Звернено увагу на кількісний та якісний склад лексики: кількість одиниць у кожному джерелі та їхня частотність вживання. Другий аспект залежить від обсягу теми (чи вона висвітлена в окремому розділі, чи подано побіжно в межах іншого) та вправ, яку містять розділи. Найбільше повторень слів у підручнику «Українська для іноземців» через значну кількість вправ для вивчення лексичного та граматичного матеріалу. Найбільше лексем виявлено у підручнику «Крок 1». Це зумовлено тим, що у підручнику виділено цілий розділ для теми «Здоров’я». Виявлено, що кожна зі зон (ядерна та периферійна) покриває усі шість підтем рівнів А1–А2: а) частини тіла; б) особиста гігієна; в) самопочуття; г) хвороби і недуги; д) візит до лікаря; е) аптека. У ядерній групі найбільший відсоток становлять лексеми на позначення частин тіла (37%). У периферії найбільшою є підгрупа про візит до лікаря (39%). Мінімум покриває усі підтеми рівнів А1‒А2, проте у ньому нема всіх одиниць, які ми виявили в аналізованих підручниках. Це зумовлено тим, що мінімум розрахований на рівень А1, а підручники охоплюють рівні А1‒А2. Ключові слова: тематична група лексики, методика викладання лексики української мови як іноземної, лексичний мінімум.
ПЕРЕКЛАД УКРАЇНСЬКОЇ КУЛЬТУРНО МАРКОВАНОЇ ЛЕКСИКИ АНГЛІЙСЬКОЮ МОВОЮ (НА ПРИКЛАДІ СИСТЕМИ АНТРОПОНІМІВ РОМАНУ ВАСИЛЯ ЗЕМЛЯКА «ЛЕБЕДИНА ЗГРАЯ»)
У цьому дослідженні ми розглядаємо проблематику перекладу української культурно маркова- ної лексики англійською мовою. Актуальність дослідження обумовлена зростаючим загальносвітовим інтересом до української історії та культури, який передбачає потребу у перекладі українських текстів (у тому числі художньої літератури) мовами світу. Мета роботи полягає в аналізі ролі антропонімів як культурно маркованих одиниць у художньому тексті як матеріалі для перекладу (на прикладі роману Василя З емляка «Лебедина зграя» та його перекладу англійською, який здійснив А. Біленко). Мета до- слідження передбачає виконання таких завдань: ідентифікувати та класифікувати антропоніми роману «Лебедина зграя», а також одиниці, які відповідають їм у перекладі; визначити трансформації та засоби, що використовуються для перекладу антропонімів як частини культурно маркованої лексики; проаналізу- вати адекватність цих засобів/трансформацій у перекладі, який здійснив А. Біленко. Об’єктом досліджен- ня є система антропонімів у романі Василя З емляка «Лебедина зграя». Методи дослідження, які були використані під час його проведення, включають: описовий, класифікаційний, порівняльний. Наукова новизна дослідження полягає у системному аналізі антропонімів з точки зору проблеми перекладу куль- турно маркованої лексики, а також детальній класифікації антропонімів роману та засобів їхнього пере- кладу і дослідження зв’язків між типами антропонімів і перекладацькими засобами. Практичне значення пов’язане з можливістю використання матеріалів роботи під час подальших перекладів художньої прози українських авторів чи у викладанні перекладознавчих дисциплін. Результати дослідження полягають у визначенні ролі антропонімів як культурно маркованої лексики, їхньої специфіки як проблеми перекладу, а також засобів перекладу, які можуть бути використані для їхнього перекладу англійською. Перспективу подальших досліджень становить аналіз інших типів власних назв (у тому числі в романі «Лебедина зграя») як культурно маркованої лексики та дослідити труднощі їхнього перекладу у цьому контексті. Ключові слова: переклад, культурно маркована лексика, безеквівалентна лексика, антропоніми, перекладацькі трансформації.
ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ МОДЕЛЕЙ ШТУЧНИХ НЕЙРОННИХ МЕРЕЖ У ПРОЦЕСІ ЇХ ІНТЕГРАЦІЇ В СИСТЕМИ МОНІТОРИНГУ ПОЛІТИЧНОГО ІНТЕРНЕТ-ДИСКУРСУ
У статті висвітлено проблему оцінювання ефективності моделей штучних нейронних мереж під час їх інтеграції в системи моніторингу політичного інтернет-дискурсу зі складною інтегрованою при- родною мовою��. А????в��������������тор підкреслює???? ���������������������������������перспективність, актуальність тощ????о�������������������������������� використання інноваційного ін- струментарію у сучасних лінгвістичних дослідженнях. Мовиться про актуалізацію у таких дослідженнях нейромережевих моделей (зокрема, з архітектурою типу Transformer), які показують високу ефективність у завданнях автоматизації процесів обробки текстових даних (в тому числі й політичного інтернет-дис- курсу). Проведений аналіз показав, що оцінка ефективності таких моделей виключно на базі узвичаєних обчислювальних метрик, покликаних працювати зі структурованими даними, не продуктивна. Саме тому важливим є випрацювання чітких, прозорих та логічних лінгвістичних критеріїв, варіант яких представ- лений у цьому дослідженні. Надійність результатів обробки та аналізу текстових даних нейромереже- вими моделями корелює з інтегруванням до їх роботи методів лінгвістичної верифікації на всіх етапах навчання й тестування останніх. Своєю чергою, це дозволить суттєво знизити ризик хибних інтерпре- тацій політично маркованих висловлювань, що особливо продуктивно у випадку використання цього інструменту у системах моніторингу політичного дискурсу. Значущою також є розробка інтерпретованих нейромережевих архітектур, оскільки вони забезпечать прозорість, логіку та наступність процесу оброб- ки текстових даних. Окрім того, такі архітектури підвищать якість лінгвістичного аналізу й сприятимуть глибшому розумінню користувачами процесу формування моделями семантичних репрезентацій. Також це важливо в контексті актуалізації подібних систем у політичному контексті: як бази для ухвалення тих чи тих політичних рішень. Перспективу подальших досліджень аналізованої проблеми складає удоскона- лення підходів до навчання нейромережевих моделей, які враховуватимуть динамічні зміни політичного інтернет-дискурсу та мінливість його контекстів. Відповідне удосконалення суттєво підвищить ефектив- ність використання нейромережевих моделей в умовах швидко змінюваного інформаційного середовища та диджиталізаційних змін. Ключові слова: нейромережеве моделювання, дослідження нейромережевого моделювання, при- кладна лінгвістика, комп’ютерна лінгвістика, обчислювальна лінгістика, штучні нейронні мережі, нейро- мережеві моделі, оцінка нейромережевих моделей.
ТЕРМІНОЛОГІЯ ПЕРЕКЛАДОЗНАВСТВА: ДЕФІНІЮВАННЯ ТЕРМІНІВ-АГЕНСІВ ПЕРЕКЛАДОЗНАВЧОГО ПРОЦЕСУ (на матеріалі української і англійської мов)
У статті запропоновано аналіз термінів перекладознавства, що охоплюють мікротерміносис- тему «агенс перекладознавчого процесу». Запропоновано дескрипцію понять, що окреслюють агенсів перекладознавчого процесу як однієї з ідеографійних терміногруп перекладознавства. На основі аналізу словників та енциклопедій лінгвістичних термінів сформовано склад розглядуваної терміногрупи, до- повнений термінами, виокремленими зі спеціальної літератури з проблем теорії перекладознавства: зі- брано 10 українськомовних одиниць та, відповідно, підібрано англомовні еквіваленти. Схарактеризовано особливості структури розглядуваних термінів: це насамперед однослівні, складені, двослівні й бага- тослівні та прикладкові. Крім того, схарактеризовано специфіку системних зв’язків, що виникають в структурі розглядуваної мікросистеми, – це гіпер-гіпонімні з базовим словом «перекладач» , та синонімні («перекладач», «драгоман» / англ. Translator, Dragoman). Усі терміни належать до загальновживаної лексики, крім однієї застарілої лексеми («драгоман»). У мікросистемі виокремлено ядерну (консультант-перекладач / англ. Consultant-translator, перекладач-людина / англ. Human-translator, сурдоперекладач / англ. Дефініції розглядуваних понять подано українською і англійською мовами. Перспектива наукової розвідки полягає в тому, що презентований матеріал може бути базою тлумачно-перекладного українсько-англійського словника термінів перекладознавства, що сьогодні є прогалиною української термінографії. Ключові слова: агенс перекладознавчого процесу, англійська мова, перекладознавство, терміно- логія, термінографія, українська мова.
ЛЕКСИКА НА ПОЗНАЧЕННЯ ХАРЧОВИХ ПРОДУКТІВ В УКРАЇНСЬКІЙ МОВІ (деякі види овочів)
Харчові продукти – це рослинні і тваринні об’єкти, різного походження, з яких готують їжу, необ- хідну для існування людського організму, його життєвої енергії, здоров’я. Чільне місце серед них посі- дають овочі та фрукти. Назви харчових продуктів входять до кулінарної лексичної системи, яка охоплює також способи приготування їжі, назви страв, мистецтво сервірування столу тощо. Описати все це в одній статті неможливо, тому зупинимося лише на деяких назвах овочів, особливо тих, які найчастіше спожи- вають, без яких не обходиться українська кухня. Усі вони мають свою історію походження, називання, характерні зовнішні ознаки та власні споживні якості. Спробуємо описати їх і як рослинні культури, і як лексеми на їх позначення. Це стосується таких овочів, як перець, капуста, цибуля, які мають розмаїття видів, сортів, форм, кольорів. Їх споживають у різних країнах, на різних континентах. Та й виникли вони далеко від України. Обмінятися інформацією щодо їхнього «побутування» в різних державах, у різних культурах – буде цікаво на заняттях з іноземними студентами, які опановують українську мову у вищих навчальних закладах. На таких заняттях можна довідатися не лише, як споживають той чи той овоч у певній країні, а й обмінятися досвідом щодо приготування тих чи тих страв із цих овочів, а також влаштувати дискусію: овочем чи фруктом є такі харчові продукти (адже у фахових книгах з овочівництва нерідко переконують читачів у належності того чи того продукту до протилежної класифікаційної групи). А оскільки ми розглядаємо не лише овочі, а й лексику на їх позначення, то спостерігаємо від- повідні парадигматичні й синтагматичні ряди лексем, що охоплюють як варіантні, синонімні, антонімні відношення, так і відтопонімні (ойконімні) назви. Ключові слова: українська мова як іноземна, лінгвокраїнознавство, номенклатурні назви овочів, їхнє походження, колірне розмаїття продуктів, лексемна парадигматика та синтагматика
УКРАЇНСЬКА МОВА В СУЧАСНОМУ МОВНОМУ ЛАНДШАФТІ ІРЛАНДІЇ: КУЛЬТУРНО-ЛІНГВІСТИЧНИЙ ДІАЛОГ ТА ПЕРСПЕКТИВИ ІНТЕГРАЦІЇ
Українська мова стає все більш поширеною в межах мультикультурного та багатомовно- го середовища Ірландії, особливо в контексті нещодавніх міграційних тенденцій. Внаслідок останніх геополітичних подій, а саме жорстокого повномасштабного вторгнення росії в Україну у лютому 2022 року, значна кількість українських біженців знайшла прихисток в Ірландії, що, безсумнівно, сприяло зростанню україномовної спільноти. Українці, які опинилися в Ірландії, принесли із собою свою мову, культуру та традиції, що має помітний вплив на мовний ландшафт країни та ще більше збагачує ір- ландське суспільство. Сучасні міграційні тенденції створюють унікальний контекст для аналізу того, як заклади вищої освіти, школи, медичні установи, торгові та громадські центри реагують на зміну демо- графічної ситуації в Ірландії. Українці щоденно взаємодіють із місцевими жителями, водночас намагаю- чись зберегти свою культурну, національну та мовну ідентичність та беручи активну участь в організації культурних заходів на підтримку України. Наше дослідження зосереджене на культурно-мовному діалозі між українцями та ірландцями у межах ірландського суспільства, зокрема на процесах інтеграції, по- точних викликах і можливостях мовного контактування. У статті аналізується роль української мови в сучасному мовному ландшафті Ірландії. Зокрема, досліджується активність громадських структур, таких як українські школи, греко-католицькі церкви, спільнота «Пласт», а також численні новостворені благо- дійні й культурні організації, які мають на меті збереження та популяризацію української мови, допомогу Україні та українцям, постраждалих внаслідок війни та сприяння міжкультурному діалогу. Крім цього, у статті висвітлюється, як українських іммігрантів сприймають в Ірландії та вплив цього нового міграцій- ного тренду на мультикультурну ідентичність країни. Ключові слова: українська мова, Ірландія, міграція, лінгвістичний ландшафт, соціолінгвістика, інтеграція, міжкультурна комунікація
ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ ПРО СТАТУС І ФУНКЦІЇ МОВ У РОКИ ПОВНОМАСШТАБНОЇ РОСІЙСЬКОЇ ВІЙНИ (2022–2024)
Статтю присвячено дослідженню законодавчих та нормативно-правових актів, які регулюють використання мов у роки повномасштабної війни РФ проти України. Завдання статті: вивчити ставлення суспільства до різних аспектів функціонування мов і виокремити здійснені щодо настроїв соціуму законодавчі ініціативи влади. В основу аналізу покладено теоретичні положення соціолінгвістичних та політологічних праць Б. Ажнюка, Л. Андрієнко, В. Кулика, Г. Мацюк, М. Мозера, С. Соколової та ін. про зв’язки між мовною політикою, мовною ситуацією, мовним законодавством та суспільством. Джерельну базу становлять соціологічні опитування та законодавчі та нормативно-правові акти України (37 одиниць), які ілюструють законодавчий вимір статусу та функцій мов під час повномасштабного вторгнення. Одиницями аналізу виступають більше 130 металінгвістичних текстових показників, які відображають інформацію джерел про статус та функції мов. Застосовані якісні методи аналізу, зокрема контекстуальний, порівняльний, елементи дискурс- та статистичного аналізу. У статті вперше описаний зв’язок між настроями українського соціуму щодо функцій та статусу мов на матеріалі соціологічних опитувань 2022–2024 рр. і законодавчими діями влади в напрямках державна мова – ідентичність, державна мова – нормативний вжиток назв громадського простору, державна мова –мови меншин (спільнот), державна мова– англійська мова, державна мова–множинне громадянство. Автор наголошує на ролі проєкту закону про виправлення перекладу Європейської хартії регіональних та міноритарних мов, який регулюватиме функції загрожених мов в Україні. Отримані в дослідженні результати переконують, що в час повномасштабної війни відбувається законодавча підтримка української мови як єдиної державної та мови міжетнічного спілкування, з’явилася нова формула мов національних меншин (спільнот), англійська мова отримала статус мови міжнародного спілкування, державна мова відіграє свою роль у множинному громадянстві. Розглянуті щодо мов новели законів забезпечують не тільки громадянський мир і національну злагоду як внутрішньополітичну безпеку, але й підкреслюють культурну окремішність українців як зовнішньополітичну безпеку. Тобто увага до законодавчого виміру статусу і функцій мов дозволяє державі в роки повномасштабної війни посилили свою національну безпеку. Ключові слова: соціолінгвістика, мовне законодавство, мовна ситуація, міжмовна взаємодія, двомовність, державна мова, національна безпека.
ЛІНГВІСТИЧНИЙ КОМЕНТАР ЯК ТЕКСТОТВОРЧИЙ ЕЛЕМЕНТ І ОБ’ЄКТ ЛІТЕРАТУРНОГО РЕДАГУВАННЯ
Розглянуто коментар в аспекті інтертекстуальності – як елемент цілої книги та внутрішньої структури тексту, визначено його допоміжну та супровідну роль у творенні метатексту. Розкрито суть коментаря – письмової ремарки, що пов’язана з тлумаченням, поясненням слова чи вислову, з додатковою інформацією, зауваженням або твердженням щодо певної частини тексту. Основне завдання коментаря – декодувати зміст тексту, розширити його межі та поглибити сприйняття тексту читачем. Виокремлено ознаки коментарів, а саме: зв’язок з текстом, фрагментарність, релевантність, довідковий характер, гра- фічна відмежованість від основного тексту. Простежено структурно-смислову організацію авторського, перекладацького та редакторського коментаря, акцентовано увагу на специфічній функції кожного з них: пояснити «темні місця» тексту, забезпечити змістово-підтекстний пласт інформації; адаптувати інокультурний текст для українського читача; здійснити прогностичний аналіз тексту і, відповідно до задуму автора чи концепції твору, ви- явити лакуни й допомогти усунути їх, оцінити доречність наявного коментаря, обрати потрібну форму коментаря (однослівне пояснення, описовий вислів, поширена конструкція). Подано класифікацію коментарів за різними критеріями поділу, що відображають характеристику тексту (стиль, жанр, тематика, автентичність, віддаленість у часі), спосіб і форму подання інформації, лока- лізацію коментаря. Лінгвістичні коментарі (примітки) як окремий філологічний жанр досліджено в текстах декількох стилів: наукового, публіцистичного, художнього. На основі аналізу цих коментарів узагальнено, що саме вони семантизують чи пояснюють: факт (дату, подію, ситуацію), слово (термін, власну чи загальну назву, фразеологізм); стилістичну функцію (гру слів, алюзію), граматичні форми (рід, число) тощо. Засвідчено, що в багатьох сучасних текстах, особливо художніх чи науково-популярних, коментар не лише слугує доповненням тексту, а й є його повноцінним змістовим елементом з великою смисловою та емоційною напругою. Окреслено перспективи наукових досліджень, що передбачають докладніший аналіз коментарів у текстах конкретного стилю, вивчення об’єктів коментування, оцінювання виправданості появи комен- тарів, їхньої ролі в сприйнятті твору як метатексту. Ключові слова: інтертекстуальність, текст, коментар, примітка, редагування, авторський / пере- кладацький / редакторський коментар, лінгвістичний коментар, стиль.
ВЕРБАЛІЗАЦІЯ КОНЦЕПТУ «ДОРОГА» В ТЕКСТАХ РАДІОДИКТАНТІВ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЄДНОСТІ
У статті визначено структуру та зміст концепту ????� ????�???? ���������������������������������������� «� ���������������������������������������� дорога���������������������������������������� »����������������������������������������національної єдності (2000–2024 рр.); визначено когнітивні сектори базового шару, ближньої та дальньої периферії (інтерпретаційного шару) концепту ????� ????�???? ����������������� ???? ???? ???? ????� «� ����������������� дорога����������������� »�����������������інтегральних диференційних когнітивних ознак; схарактеризовано засоби об’єктивізації та простежено шляхи профілізації концепту «дорога». Встановлено, що у текстах Всеукраїнського радіодиктанту національної єдності – щорічної акції єднання української нації – дедалі більше акцентуються патріотичні наративи, вербалізовані через розлогу систему лінгвальних засобів, почасти з широким концептуальним спектром і потужною емоційно-експресивною конотацією, не стільки реалізуючи інформативну функцію, скільки виконуючи прагматичну інтенцію впливу на емоційний інтелект реципієнта. Проведений аналіз дозволяє говорити про властиву українській свідомості модель опису дороги за такими базовими когнітивними секторами, як: «смуга землі, по якій їздять і ходять», «місце для проходу чи проїзду», «перебування в русі (процес переміщення)», «маршрут руху та об’єкти дороги», – та такими периферійними концептуальними секторами, як: «суб’єкт дороги та його стан», «перешкоди в дорозі та їх подолання», «напрямок діяльності, шлях розвитку», «доступ куди-небудь, можливість потрапити куди-небудь» та «відстань». У результаті виявлено семантичний і функціональний потенціал мовних засобів (об’єктивація (первинна номінація) та профілізація (вторинна номінація) концепту). Особливості образу дороги, що виявляються у текстах радіодиктантів, є відображенням наявних у колективній та індивідуальній свідомості соціально-етнічних стереотипів. Перспектива подальших розвідок полягає у вивченні вербалізації концепту «дорога» в українських тревел-блогах. Ключові слова: концепт, засоби вербалізації концепту, номінативне поле концепту, об’єктивація, профілізація, когнітивний сектор, когнітивна ознака.
РОЛЬ ЕПІЗОДУ У ВІДТВОРЕННІ ІНТЕРМЕДІАЛЬНИХ ВІДНОШЕНЬ В ІНТЕРСЕМІОТИЧНОМУ ПЕРЕКЛА
Інтерсеміотичний переклад, який передбачає трансформацію змісту між різними знаковими сис- темами, є одним із найскладніших аспектів сучасного перекладознавства. На сьогодні не існує єдиного усталеного підходу до його дослідження, а в українському науковому просторі ця проблема недостатньо вивчена. Це ускладнює інтеграцію світового досвіду та розробку власних методологічних засад. Метою цього дослідження є визначення та аналіз особливостей інтерсеміотичного перекладу на основі екрані- зації літературного твору. Основне завдання полягає у вивченні процесу трансформації між медіумами та аналізі інтермедіальних відношень, зокрема через виокремлення епізоду як одиниці аналізу. У роботі застосовано метод суцільної вибірки для формування корпусу досліджуваних матеріалів, зіставний метод для порівняння літературного тексту та його кінематографічної адаптації, а також описовий метод для фіксації та пояснення відмінностей між ними. Наразі у вітчизняному та європейському перекладознав- стві відсутні комплексні дослідження, присвячені аналізу одиниць інтерсеміотичного перекладу. Однак епізод можна розглядати як таку одиницю, оскільки він є відносно самостійним елементом твору, що дозволяє виокремлювати його для глибокого аналізу. У межах дослідження запропоновано класифіка- цію епізодів, яка враховує їхню структурну, функціональну та медійну специфіку. Виділено такі типи епізодів: епізоди експозиції, зростання дії, кульмінації, падіння дії та розв’язки, а також епізоди-містки, що виконують роль зв’язкових елементів між основними сюжетними блоками. Ця класифікація дозво- ляє точніше простежити закономірності інтерсеміотичного перекладу та механізми адаптації тексту до екранної форми. Встановлення відповідності між епізодами в літературному творі та його екранізації дає змогу детально простежити процес перекладу та виявити ключові мультимодальні зв’язки. Повна від- повідність між літературними та кінематографічними епізодами неможлива, що спричиняє певні втрати у процесі перекладу, а в деяких випадках – додавання нових елементів. Вивчення цих змін є важливим для розуміння механізмів інтерсеміотичного перекладу, що, у свою чергу, може сприяти вдосконаленню перекладацьких стратегій та розробці нових моделей перекладу. Ключові слова: епізод, екранізація, інтерсеміотичний переклад, мультимодальність, інтермеді- альні відношення, медіа.
Стаття присвячена аналізу мовної специфіки україномовних блогів, які є важливим елементом сучасно- го медіапростору. Блоги (як популярна форма цифрових медіа) відіграють значну роль у формуванні та розвитку громадської думки, що робить їх предметом дослідження з погляду мовної практики. Оскільки більшість украї- номовних блогерів орієнтується на молоду та активну аудиторію, їхні тексти є цікавими об’єктами для вивчення мовних тенденцій, новітніх змін у словниковому складі, а також проявів національної ідентичності. У статті розглянуто лексичні, граматичні, стилістичні та синтаксичні особливості текстів, що публікуються в україномовних блогах. Особливу увагу зосереджено на вживанні неформальних стиліс- тичних елементів, таких як емоційно забарвлені вирази, сленг, жаргонізми та неологізми. Такі мовні особливості сприяють наближенню блогів до реального життя, створюючи відчуття живої, спонтанної комунікації, що є важливим для залучення та утримання уваги читачів. Однією з основних тем дослідження є мовне змішування, яке часто спостерігається в україномовних блогах. Вживання елементів інших мов є частим явищем, що може свідчити про глобалізацію та інтеграцію української мовної практики в міжнародний контекст. Проте, з іншого боку, це явище інколи може загрожува- ти збереженню мовної ідентичності української мови. Дослідження також виявило наявність деяких мовних помилок, які трапляються в блогах, зокрема у правописі, використанні відмінків та синтаксичних конструкцій. Це свідчить про необхідність удосконалення мовної культури як серед авторів блогів, так і серед їхніх читачів. Крім того, стаття зосереджує увагу на важливості україномовних блогів як інструментів популя- ризації української мови в умовах сучасного інформаційного простору. У цьому контексті блоги викону- ють функцію мовного моделінгу, де активно застосовується українська мова в її сучасному вигляді, що є особливо важливим для молоді, яка використовує цифрові технології. Дослідження також розглядає роль блогів у збереженні та розвитку мовної практики серед представників української діаспори. На основі вивчених матеріалів, автори доходять висновку про необхідність підтримки та роз- витку україномовних блогів як важливої частини культурного і мовного простору України. Водночас дослідження вказує на важливість подолання мовних проблем, таких як змішування мов і правописні помилки, шляхом підвищення рівня мовної свідомості серед блогерів та їхніх підписників. Підкреслю- ється, що підтримка якісної мовної практики в блогах є важливою умовою для розвитку української мови в медіапросторі, а також для формування позитивного мовного середовища в суспільстві. Таким чином, стаття дає чітке уявлення про мовні тенденції в україномовних блогах, визначає їхні проблеми та можливості для покращення мовної ситуації в Україні. Ключові слова: блогерство, медіапростір, інтеграція, глобалізація.
ПРАКТИЧНИЙ СУПУТНИК У ВИВЧЕННІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ В РУМУНІЇ (Рецензія на розмовник: Ioan Herbil, Mihaela Herbil. Ghid de Conversație Român-Ucrainean. București: RCR Editoral, 2017. 384 p.)
Видання румунсько-українського розмовника авторства Івана Гербіла та Міхаєли Гербіл (Буха- рест, 2017) є важливим внеском у розвиток українознавчих студій, які вже понад 20 років здійснюють на базі Відділу української мови та літератури Університету імені Бабеша-Бойої у місті Клуж-Напока. Від- криття 1999–2000 н. р. спеціалізації «Україністика» у межах Департаменту словʼянських мов та літератур філологічного факультету Клузького університету було повʼязане із необхідністю, зумовленою передусім історичними та політичними подіями, провести професійну підготовку для корінних українців Румунії як висококваліфікованих спеціалістів у галузі української мови, літератури та культури для освітніх і пере- кладацьких потреб, до чого і була розроблена відповідна навчальна програма. Однак з часом запити на вивчення української мови з боку студентів, для яких ця мова не була рідною, зросли, тому зусилля викла- дачів Відділу української мови та літератури були скеровані не тільки на формування науково-дослідної бази дослідження української діалектології, топонімії чи антропонімії, здійснення перекладів української літератури румунською мовою тощо, але також і на розвиток лінгводидактичного напрямку у вивченні української мови як іноземної саме носіями румунської мови. Цьому сприяли численні наукові публікації співробітників Відділу, серед яких і рецензований румунсько-український розмовник. У рецензії схарактеризовано структуру, зміст, інформаційне та тематичне наповнення розмов- ника, відзначено окремі розділи, присвячені передусім висвітленню фонетичних та акцентуаційних осо- бливостей української мови чи оформленню транскрипції до українських слів і словосполучень, що, безумовно, сприятиме легшому сприйняттю усіх мовних нюансів тими, хто постановив поглибити свої знання української мови як успадкованої або опанувати ще одну іноземну мову на прикладі української. Ключові слова: розмовник, румунсько-українські мовні, літературні та культурні взаємозвʼязки, українська мова як успадкована і як іноземна в Румунії.
УСПІШНЕ ЗАВЕРШЕННЯ ПРОЄКТУ «Я БУДУ ЛЮБИТИ УКРАЇНСЬКУ КУЛЬТУРУ, О!» (Рецензія на підручник: Наталія Бартків, Ксенія Бородін. Яблуко: підручник української мови як іноземної (рубіжний рівень). Львів: Видавництво УКУ, 2022. 304 с.)
У рецензії схарактеризовано підручник з вивчення української мови як іноземної для рубіжного рівня з серії «Яблуко», що вийшов друком у Львові у 2022 році, у видавництві Українського Католицького Університету. У 2015 році світ побачили два підручники запланованої у Школі української мови та культури при УКУ цієї навчальної серії– авторства Марʼяни Бурак для базового рівня та Олени Синчак для вищого рівня. Рецензоване видання є завершальним кроком у розробці проєкту під вже нині добре впізнаваною та легендарною назвою «Яблуко», що є насправді оригінальним акронімом «Я Буду Любити Українську Культуру, О!». Авторки Наталія Бартків і Ксенія Бородін, слідуючи розробленим принципам укладання цього типу підручників та спираючись на власний багатий викладацький досвід, створили надзвичайно цінний інтелектуальний продукт, покликаний навчити української мови не тільки іноземців, але й тих осіб, для кого українська мова є або стає успадкованою, що відбиває актуальну ситуацію у звʼязку з формуванням нової української діаспори в Європі. Знаковим є також те, що публікація навчального комплексу була присвячена Дню української писемності та мови, який вперше відбувався в умовах повномасштабного російського вторгнення в Україну після лютого 2022 року. Проаналізовано структуру підручника, основні навчальні підходи та методи представлення граматичного і тематичного матеріалу, рівень опрацювання практичних завдань і вправ, скерованих передусім на розвиток комунікативних умінь та навичок у тих, хто вивчає українську мову. Відзначено, що важливими елементами «Яблука» рубіжного рівня є також лінгвокраїнознавчі аспекти, які знайомлять читачів із українською історією та культурою, щоденним життям та давніми українськими традиціями. Викладений навчальний матеріал у підручнику авторства Ксенії Бородін та Наталії Бартків вповні відповідає «Стандартизованим вимогам до викладання української мови як іноземної» (Київ, 2020) і враховує норми чинного Українського правопису 2019 року. Ключові слова: підручник, українська мова як іноземна, українська мова як успадкована, лінгводидактика.
СТОРИТЕЛІНГ У НАВЧАННІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ
Статтю присвячено методу сторителінгу у сфері лінгводидактики. Сучасна освіта розвивається у складних умовах, які вимагають від викладачів адаптації до цифрового середовища та врахування когнітивних особливостей нового покоління студентів. Метод сторителінгу є одним із найбільш пер- спективних інструментів у викладанні іноземних мов. Його актуальність зумовлена потребою оновлення традиційних підходів, інтеграції мультимедійних ресурсів та стимулювання активної участи студентів у навчальному процесі. Сторителінг дає змогу гармонійно поєднувати розвиток мовних навичок із формуванням комунікативної компетентности та збереженням зацікавлености до навчання навіть у дистанційному форматі. Вивчення мови в умовах багатокультурної групи студентів відкриває нові можливості для зба- гачення навчального процесу через обмін історіями. Це стає особливо важливим як для груп з різних культурних контекстів, так і для монокультурних колективів. Використання методу сторителінгу на заняттях з української як іноземної дає можливість ви- кладачам усвідомлено формувати не лише мовну, мовленнєву, комунікативну компетентності, але й компетентність соціокультурну, розвивати гнучкі навички студентів (критичне мислення, креативне мис- лення, емоційний інтелект, засади співпраці та емпатію). Запропоновані зразки завдань на основі застосування методу сторителінгу. Лінгводидактичний коментар до вправ включає інструкції як для студентів-іноземців, так і для викладачів. Для студентів важливо коректно сформулювати саме завдання, вказати на допоміжний матеріал, зазначити форму робо- ти (індивідуальна групова, у парах). Для викладачів – методично правильно визначити рівень володіння українською мовою як іноземною, вказати на різні види компетенції, які ця вправа може розвивати (мов- ну, мовленнєву, комунікативну та ін.), зорієнтувати, які гнучкі навички можна вдосконалювати за допо- могою запропонованого завдання на заняттях з української мови в іншомовній аудиторії. Ключові слова: сторителінг, українська мова як іноземна, мовна компетенція, мовленнєва компетенція, комунікативна компетенція, гнучкі навички (soft skills).
ПЕРСПЕКТИВНІ НАПРЯМКИ ЗАСТОСУВАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ У МОВНІЙ ПІДГОТОВЦІ СТУДЕНТІВ-ІНОЗЕМЦІВ
В умовах повномасштабної війни навчальні заклади України змушені були перейти на дистан- ційне навчання. Ця трансформація освітнього простору сприяла швидкому впровадженню цифрових тех- нологій, що активно інтегруються у навчальний процес, а відтак суттєво змінила методичні підходи та технології, з допомогою яких здійснюється мовна підготовка студентів-іноземців на початковому етапі навчання. Вже досить давно інформаційно-комунікаційні технології стали частиною навчального про- цесу, вдосконалившись і урізноманітнившись настільки, що в будь-якому українському ЗВО підготовчі відділення та факультети застосовували усе доступне обладнання (від світлового проектора до мульти- медійної дошки) і програмне забезпечення (від простих редакторів, інтегрованих в MS Office до багато- функціональних оболонок на кшталт hot potatoes і Moodle), різноманітні Інтернет-ресурси (наприклад, віртуальні дошки, кастомізовані мультимедійні вправи) та освітні ігрові платформи (наприклад, Kahoot!, Quizzes тощо) щоб забезпечити основні принципи навчання – системність, послідовність і візуалізацію – для підвищення його ефективності та результативності, а також підвищити мотивацію здобувачів освіти. Проте на початку 2020-х відбувся новий виток у розвитку технологій, який знаменувався по- явою та блискавичним поширенням генеративного штучного інтелекту. Саме на його ролі в освіті та повсякденному житті фокусується дана стаття, в ході якої автори намагатимуться довести ефективність, доцільність і переваги використання ШІ в мовній підготовці іноземних громадян на початковому етапі навчання. Адже хоча застосування штучного інтелекту в освітній системі є відносно новим напрямком, воно має значний потенціал. Щоб по-справжньому зрозуміти його можливості, важливо розібратися в сутності штучного інтелекту та принципах його роботи, так само як і роботи з ним. Відповідно, у даній статті розглядаються ключові визначення штучного інтелекту та його філософські інтерпретації. Також обговорюються сфери застосування цієї передової технології. Особлива увага приділяється перспективним напрямкам використання штучного інтелекту у мовній освіті, зокрема іноземців, таким як персоналізоване та адаптивне навчання, оцінка знань, про- міжне тестування, використання ігрових технологій в освітньому процесі, розвиток інших інноваційних підходів із допомогою програм і застосунків, які працюють на алгоритмах штучного інтелекту, значно спрощуючи процес навчання як для викладачів, так і для студентів. Ключові слова: автоматизоване оцінювання, гейміфікація, генеративний ШІ, освітній простір, персоналізація, чат-бот, штучний інтелект.
ВИКОРИСТАННЯ МЕНТАЛЬНИХ КАРТ ЯК ЗАСОБУ ВІЗУАЛІЗАЦІЇ НАВЧАЛЬНОГО МАТЕРІАЛУ У ФОРМУВАННІ МОВНОЇ Й МОВЛЕННЄВОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ СТУДЕНТІВ-ІНОЗЕМЦІВ
У статті розглянуто проблему використання ментальних карт як засобу структурування даних у візуальній формі з метою забезпечення ефективного сприйняття, глибокого осмислення й запам’ятовування змісту навчального матеріалу з української мови в іншомовній аудиторії. Представлено аналіз наукових підходів до теорії радіального мислення й визначення принципів створення та потенційних можливо- стей застосування ментальних карт у навчанні. Наголошено, що метод ментальних карт є ефективним інструментом, який забезпечує структуризацію й збереження інформації в пам’яті студента для подальшого ефективного вилучення. Окреслено й обґрунтовано основні способи використання ментальних карт, що спрямовані на поліпшення розуміння змісту навчального матеріалу, сформульовано визначення поняття та виокремлено їхні функціональні характеристики. Запропоновано шляхи використання ментальних карт у викладанні української мови в аудиторії іноземних студентів закладів вищої освіти для формування лек- сичних та граматичних навичок. Сучасний аналіз навчального процесу та численних досліджень показав, що складання ментальної карти стимулює роботу пам’яті та дає можливість студентам побачити корінь поставленої проблеми, встановити взаємозв’язки, а використання графічних засобів візуалізації полегшує розуміння навчальної інформації, сприяє кращому засвоєнню отриманих знань. У процесі дослідження виявлено, що використання методу інтелектуальних карт дає змогу мак- симально широко охопити та сформулювати будь-яку тему, а також розглянути її з різних боків, спи- раючись на досить зрозумілу фактичну базу. Зазначено, що технологія mind mapping – це доступний інструмент для студентів, викладачів та дослідників, її можна використовувати в різноманітних варіаціях залежно від мети, як індивідуально, так і в групах, під час аудиторних та позааудиторних занять. На сучасному етапі ментальні карти знайшли свій подальший розвиток і поширення через цифрові сервіси. Детально зосереджено увагу на конкретних платформах, за допомогою яких можна створити ментальні карти, а також розроблено авторські зразки ментальних карт за допомогою трьох різних сервісів: Mindmup, Coggle та SpiderScribe, зокрема представлено ментальні карти з лексичних тем («Пори року», «Зовнішність») та граматичної теми («Рід іменника»). Визначено умови ефективності ментальних карт в освітньому процесі. Ключові слова: ментальна карта, візуалізація інформації, креативність, українська мова як іноземна, заклад вищої освіти, фахова підготовка
ІНТЕРАКТИВНІ СТРАТЕГІЇ НАВЧАННЯ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ ІНОЗЕМНИХ ЗДОБУВАЧІВ ОСВІТИ
У статті розглядається проблема формування мовної особистості іноземних студентів-медиків у контексті змін глобальної та національної освітніх систем. Наголошується на необхідності впровадження різноманітних педагогічно вмотивованих і раціональних інтерактивних стратегій у навчальний процес університету. У дослідженні визначено найпоширеніші інтерактивні стратегії навчання здобувачів освіти української мови як іноземної. Авторки розглядають їхні види й особливості застосування в навчальному процесі. Обговорюється питання застосування інтерактивних технологій як важливого елементу професійного розвитку. Розглянуто ключові питання, повʼязані з якістю підготовки іноземних здобувачів освіти до володіння українською мовою, підкреслено необхідність упровадження інтерактивних технологій у навчальний процес. Висвітлено шляхи підвищення ефективності традиційної системи викладання за допомогою впровадження нових підходів до методики проведення практичних занять. Рекомендовано оптимально поєднувати різноманітні інтерактивні методів навчання, що потребує зміни позиції викладачів і здобувачів освіти у навчальному процесі: викладач переходить із позиції транслятора готових знань на позицію організатора пізнавальної діяльності здобувачів освіти, а студенти стають рівноправними субʼєктами навчального процесу. Застосування інтерактивних стратегій насичує заняття з української мови як іноземної різноманітною цікавою інформацією; сприяє залученню іноземних студентів до різних видів діяльності; слугує продуктивній співпраці між тими, хто засвоює знання й ділиться ними; позитивно впливає на покращення комфорту в аудиторії, побудову чесних стосунків і посилює мотивацію іноземних здобувачів освіти до вивчення української мови як іноземної. Перевагою інтерактивних методів навчання є те, що вони спрямовують навчальний процес до реальної практичної діяльності майбутніх фахівців. Інтерактивні методи навчання покращують і оптимізують навчальний процес, допомагають здобувачам освіти вчитися формулювати й аргументовано обстоювати свої рішення, аналізувати й обговорювати отриману інформацію, ставати впевненими й самостійними. У дослідженні описано інтерактивні педагогічні технології, які застосовують викладачі, навчаючи іноземних здобувачів освіти української мови, і підкреслено, що викладач має не лише знати про інтерактивні педагогічні технології, а й уміти застосовувати їх на практиці. Необхідно, щоб цілі, зміст, формат і методи професійної підготовки майбутніх лікарів були зорієнтовані на використання інтерактивних педагогічних технологій у навчальному середовищі вищої медичної школи. У статті визначено, що інтерактивне навчання характеризується формуванням проблемних завдань, які уможливлюють обмін цікавими ідеями і знаннями, вироблення й обстоювання власної позиції в умовах взаємопідтримки. Упровадження інтерактивних технологій у викладання української мови як іноземної може задовольнити потреби сучасних студентів, підвищити рівень усвідомлення матеріалу і сприяти його засвоєнню. У робо ті розглядаються питання використання таких методів навчання як метод проєктів, мозковий штурм, ме- тод ситуацій, використання відеоматеріалів і віртуальних екскурсій. Наведено приклади відеоматеріалів і завдань до них, представлено віртуальну екскурсію і методичні прийоми роботи над нею. Інтерактивні стратегії навчання інноваційні й ефективні, сприяють забезпеченню доступності та гнучкості освітнього процесу, особливо в сучасних умовах цифрових трансформацій. Ключові слова: інтерактивне навчання, технології інтерактивного навчання, методи навчання, українська мова як іноземна.
АКАДЕМІЧНИЙ АНГЛОМОВНИЙ ТЕКСТ У ПІДГОТОВЦІ МАЙБУТНІХ НАУКОВЦІВ
У статті розглянуто поняття, що стосуються академічної англійської мови для дослідників-по- чатківців, аспірантів, питання з наукового дискурсу та наукового тексту, рефератів, анотацій до тексту, резюме. Визначено значущість наукових анотацій та ключових слів особливо для початківців. Проаналізовано деякі аспекти підготовки науковців до написання/створення тексту, який пов’язаний із науковою роботою. Зазначено, що матеріали, які спрямовують наукове дослідження, мають охоплювати ті, що тісно пов’язані з метою, містити ввесь збір даних, аналіз чи експерименти, якщо вони є необхідними й надаються для дослідження наукової статті або її презентації. Підкреслено, що чітко сформульована мета може визначити напрямок усієї дослідницької роботи, що охоплює анотацію до ро- боти/дисертації. Гіпотеза, яка тісно пов’язана з питанням дослідження, визначає емпірично перевірені прогнози. Зазначено, що фокус наукової розвідки є зосередженим на гіпотезах, які можуть визначити напрямок для подальшого збору даних. Оскільки текст виступає як спосіб викладу наукової інформації, результатів розвідки, з цього виведено два важливі елементи: опис змісту теоретичних положень пред- мета вивчення та його репрезентація. До основних навичок, які необхідні для створення ефективного письмового тексту, належить визначення ключових чинників первинного тексту/статті, максимальне скорочення його (джерела) обся- гу, але зі збереженням ключових фактів. Адже анотування дає можливість початківцю робити висновки про подальше вивчення автентичного тексту, його цінність та призначення. Акцентовано, що важливим чинником є метамовні репрезентації наукової роботи. Проблема написання/створення анотації, реферату, рецензії, резюме, наукової статті, дисертації, частини дисертації окреслює його ключові компетенції: уміння не лише виконувати завдання з лексики та граматики, а й знання підготовки, мети наукової робо- ти, використані методи, одержані (експериментальні) дані та висновки, а також презентація дослідження англійською мовою. Ключові слова: дослідник, аспіранти, парадигма підготовки, дискурс, сатурація наукового тексту, створення, інформація, презентація, наукова комунікація
ІСТОРИЧНА МОРФОЛОГІЯ НА ДОПОМОГУ ВЧИТЕЛЕВІ-ФІЛОЛОГУ: ІМЕННИК
У статті йдеться про роль історичної морфології в підготовці учителів-філологів. Підготувати висококваліфікованого вчителя філологічного профілю без курсу історичної граматики неможливо. Для вчителя-філолога студіювання цього курсу в системі філологічної підготовки має не лише практичне, а й теоретичне і загальноосвітнє значення. Актуальність цієї розвідки полягає саме в цьому. Метою статті є аналіз історичних морфологічних процесів, які репрезентовані в сучасній українській мові та вивчаються в закладах загальної середньої освіти, а також формування у здобувачів освіти як майбут- ніх фахівців професійно зорієнтованих умінь і навичок. Щоб досягти мети, визначено такі завдання: 1) виокремити зі сучасних навчальних програм української мови ті теми з морфології, які вимагають від учителя-словесника діахронного, поглибленого розуміння морфологічних явищ чи їхніх наслідків; 2) проаналізувати ті проблемні («затемнені») питання, які вчитель мав би актуалізувати, готуючись до відповідних уроків на теми морфології; 3) провести історичні коментарі для опанування сучасної укра- їнської літературної морфологічної системи, зокрема таких тем: Поділ іменників на відміни й групи. Від- мінювання іменників І відміни. Відмінювання іменників ІІ відміни. Особливості відмінювання іменників чоловічого роду в родовому відмінку. Букви -а (-я), -у (-ю) в закінченнях іменників чоловічого роду ІІ відміни. Відмінювання іменників ІІІ–IV відмін. Іменники, що мають тільки форму множини. Рід імен- ників. У результаті розвідки було актуалізовано проблему підготовки майбутніх вчителів-словесників, які зобовʼязані пізнати взаємозв’язок мовних явищ, закономірності їх походження і розвитку. Вивчення історичної граматики української мови дає можливість майбутньому вчителеві набути системности у знаннях, цілісно усвідомити ті праіндоєвропейські, загальнослов’янські і староукраїнські закони вну- трішнього розвитку мови, що сформували морфологічну систему сучасної української мови. У статті представлено рекомендації щодо інтерпретації історичних морфологічних процесів і явищ української мови відповідно до сучасних навчальних програм. Ключові слова: історична морфологія, іменник, морфологічні процеси, учитель-філолог, система сучасної української мови, модельна навчальна програма, програмовий матеріал.
ПРО БЛОГ ЯК ЖАНР ПРОФЕСІЙНОЇ ІНТЕРНЕТ-КОМУНІКАЦІЇ В КУРСІ «МОВА ДІЛОВОГО СПІЛКУВАННЯ»
Статтю присвячено розгляду структурно-композиційних особливостей блогу як жанру професійної інтернет-комунікації в курсі «Мова ділового спілкування». Сформульовано такі завдання: 1) розкрити мовні ознаки, функції, принципи класифікації та правила оформлення блогів; 2) проаналізувати блог як жанр професійної інтернет-комунікації. Застосовано описовий метод і різні види лінгвістичного аналізу. Щоб сформувати у студентів-філологів практичні навички професійного блогінгу, аналізу та критичного опрацювання дописів науковців, освітян, відомих громадських діячів на сайтах авторитетних платформ України, запропоновано теоретичне ознайомлення з мовними ознаками (стилістичні, лексичні, граматичні особливості), функціями (комунікативна, функція впливу, психотерапевтична, просвітницька, функція самопрезентації, функція соціалізації та інші), принципами класифікації (зокрема, за авторством, за видом мультимедіа, за тематикою) і правилами оформлення блогів (структурно-композицій ні елементи: профіль, основна сторінка, сторінка окремого запису / посту, стрічка друзів), а також практичний аналіз тематики та структурно-композиційних особливостей блогів Олександра Пономарева, Ірини Фаріон, Тараса Кременя. Дописи Олександра Пономарева погруповано головно з огляду на рекомендації щодо культури мови, ідеться про обговорення випадків порушення тих або тих норм літературної мови. Виокремлено також дописи, які стосуються історії мови, соціолінгвістики тощо. Дописи засвідчують поєднання ознак різних функціональних стилів української мови – наукового, публіцистичного, розмовного. У блозі Ірини Фаріон дописи погруповано з огляду на тематику заголовків: про політичне життя, проблеми мовної політики; про видатних українців; листи, звернення; про наукову і викладацьку діяльність, міжнародні відносини. Засвідчено такі жанрові ознаки дописів, як: стильовий синкретизм (ознаки публіцистичного, наукового, офіційно-ділового, художнього та розмовного стилів), розмивання меж табуйованої лексики, використання стилістично зниженої, жаргонної та емоційно маркованої лексики, розмовних фразеологізмів, самопрезентація (зокрема, дотримання ортографічних норм українського правопису 1928 року). Дописи Тараса К української мови з боку РФ, російської агресії та пропаганди, протидії їм; питання внутрішньої мовної ситуації і політики; міжнародну підтримку України, української мови, статусу української мови у світі. Проаналізовано структурно-композиційні особливості дописів, що засвідчують важливу роль заголовків як зовнішніх індикаторів тексту, розвинену систему гіперпосилань, нагромадження емоційно маркованої, оцінної лексики, граматичних і графічних маркерів, використання засобів діалогізації. Ключові слова: «Мова ділового спілкування», блог, допис, професійна інтернет-комунікація ременя запропоновано поділити на три тематичні групи: про лінгвоцид
«КОРОТКИЙ-АНГЛО-УКРАЇНСЬКИЙ МЕДИЧНИЙ СЛОВНИК» М. ДАНИЛЮКА ЯК ІНФОРМАТИВНЕ ДЖЕРЕЛО ДЛЯ МАЙБУТНІХ ЛІКАРІВ
У статті розглянуто «Короткий англо-український медичний словник» М. Данилюка як ресурс у медицині, з якого черпали знання у 70-х рр. ХХ ст. Словник виданий у діаспорі (США). Для того, щоб майбутні лікарі володіли доброю мовою медицини слід послуговуватися словниками. Медичний словник є джерелом, яке містить вдалі медичні терміни, для вивчення метамови медицини у ХХ ст. Із такого словника поповнювався професійний словниковий запас слів, вироблявся професіоналізм у майбутніх медиків. Простежено входження «Короткого англо-українського медичного словника» М. Данилюка в медичну терміносистему. За словником вченого окреслено характерні ознаки медичного терміна: наявність чіткої дефініції, відсутність експресії, незначна частка синонімічних рядів, та омонімії; наведено конкретні значення до українського відповідника, які містить англійський термін. Вказано на функції «Короткого англо-українського медичного словника» М. Данилюка: пізнавальна, дидактична, соціальна, когнітивна тощо. Виокремлено тематичні групи назв цього словника такі, як: назви хвороб, опис хвороб; назви на позначення частин тіла; назви медичних засобів, препаратів для лікування; наявність характеристики симптомів хвороби тощо. Виявлено те, що до складу тематичних груп входили терміни з хімії, біології. Проте не всі ці терміни закріпилися у сучасній мові медицини. Синонімія характерна переважно для медичних термінів «Короткого англо-українського медичного словника» М. Данилюка: ’anxiety – тривога, турбота, страх; apathy – апатія, байдужість’. Особливістю медичного словника М. Данилюка є те, що він поряд із терміном містить і дефініцію до цього терміна українською мовою. Простежено, що «Короткий англо-український медичний словник» М. Данилюка був тим джерелом, який врахував тенденцію попередніх років і виробив точні, або ж наближені термінопоняття у медицині у 70х рр. ХХ ст. Вказано на те, що словник було видано у діаспорі. На сучасному етапі «Короткий англо-український медичний словник» М. Данилюка слід вважати надбанням минулих поколінь. Ключові слова: медичний словник, «Короткий англо-український медичний словник», М. Данилюк, медицина, уніфікація.